![Ablonczy Utolsonyar Clap](https://atlatszo.hu/wp-content/uploads/2024/06/ablonczy-utolsonyar-clap-300x180.png)
A leghosszabb év a magyar történelemben
Ablonczy Balázs történész kötete 1944-ről mesél a kisemberek sorsán keresztül. Az ügyeskedésekről, menekülésről, kitelepítésről, éhezésről, bombázásokról.
Tavaly jelent meg egy amerikai újságírónő könyve azokról a brit nőkről, akik fedett ügynökként dolgoztak Franciaországban a II. világháború idején. Sarah Rose titkosítás alól feloldott dokumentumokból, levéltári anyagokból, valamint személyes beszámolókból dolgozott, és egy izgalmas regény formájában mutatja be a történelem szinte elfeledett hősnőinek bátor tetteit.
Támogasd az Átlátszót szja1% felajánlásával! Adószám: 18516641-1-42 Átlátszónet Alapítvány
Sarah Rose (1974) amerikai írónő hosszas kutatást végzett Nagy-Britannia, Franciaország és az USA könyvtáraiban, levéltári anyagaiban, a brit titkosszolgálat nyilvánossá tett irataiban, egykori ügynökök visszaemlékezéseiben és kortárs beszámolókban, a rengeteg kigyűjtött információból pedig egy fordulatos történelmi regényt írt, amely tavaly jelent meg eredeti nyelven és magyarul is.
Sarah Rose: Legendás lányok – Kémnők titkos története a II. világháborúból
Partvonal Kiadó, 2019
352 oldal, 3999 Ft
A brit titkosszolgálat különleges egysége a II. világháború során az ellenség által megszállt területeken tevékenykedett. A helyi lázadók kiképzésével, felfegyverzésével, információszerzéssel, illetve számos egyéb nem szokványos művelettel foglalkozott, és erre már a neve is utalt: Special Operations Executive (SOE), vagyis Különleges Hadműveletek Végrehajtó Egysége.
A SOE kívül esett az államapparátus és a katonaság rendszerén is: alapítója és főnöke maga a miniszterelnök, Winston Churchill volt, aki gerillaakciókkal akarta támogatni a hivatalos hadászati tevékenységet. A SOE piszkos háborút vívott: a szervezet számára megengedett volt a gyilkosság, robbantás, kínzás, szabotázs, bármi. Churchill célja és víziója az volt, hogy a SOE támogatást nyújt a helyi lázadóknak, és azok “hátulról” támadják és gyengítik Hitler csapatait, amíg a szövetségesek hadserege le nem győzi a nácikat.
“Az én minisztériumom az Úriemberhez Nem Méltó Hadviselés Minisztériuma” – mondta Churchill a SOE módszereiről.
Churchill 1940. július végén döntött a SOE létrehozásáról, ám ekkor már szinte minden hadra fogható férfi a fronton volt, ezért a szervezet nőket is elkezdett toborozni a Franciaországban végzendő titkos műveletekhez. A dolog nem ment egyszerűen, mert kezdetben a vezetőség ellenezte az ötletet, hogy “gyenge” lányokat és asszonyokat küldjenek ellenséges területre, ahol lelepleződésük esetén a biztos halál vár rájuk, de nem volt más megoldás.
Olyan nőket kerestek, akik folyékonyan beszélnek franciául, és képesek “franciásan” viselkedni: ők jellemzően az országban született/nevelkedett brit-francia kettős állampolgárok voltak. Elvárás volt velük szemben a higgadtság, ugyanakkor a szinte vakmerőségig menő bátorság, az eltökéltség, és a gyors döntési készség, továbbá a Nagy-Britannia iránti hűség, és a náciellenesség.
Viszonylag rövid tikosügynöki kiképzés (kulcsmásolás, irathamisítás, robbantás, vonatsiklatás, zárfeltörés, gyilkosság fegyver nélkül és csendben), és katonai gyorstalpaló (közelharc, lövészet, bombakészítés, ejtőernyőzés, rádiózás) után már küldték is őket Franciaországba – többnyire az élelmiszer- és fegyverszállítmányokhoz hasonlóan teliholdkor dobták le őket repülőgépről. Ha szerencséjük volt, Hitler-ellenes lázadók, ha nem, német katonák várták őket.
“A megszállt Franciaországba leszállni nem valamiféle kalandos szórakozás vagy kellemes időtöltés, halálos küzdelem a kegyetlen és irgalmatlan ellenséggel szemben, s a fizetség érte sokszor a halál.”
Volt közöttük éppen csak nagykorúvá vált lány, 30-as éveiben járó egyedülálló nő, középkorú hölgy és kisgyerekes édesanya is. Nagyon különböző volt a múltjuk és hátterük, de mindannyian tevékeny résztvevői akartak lenni a Hitler-ellenes harcnak, és a legmerészebb cselekedetektől sem riadtak vissza.
A francia életstílusnak megfelelően biciklivel közlekedtek, a külvilág felé szende nőt alakítottak, ám közben kulcsfontosságú híreket hoztak-vittek a lázadócsoportok között, a szövetségesek által tervezett partraszálláshoz nélkülözhetetlen információkat továbbítottak Londonba, teliholdas éjszakákon fogadták a brit repülők által ledobott csomagokat, segítettek hazajutni a francia földön lezuhant angol pilótáknak, szervezték és kiképezték a civil ellenállókat – minden pillanatban az életüket kockáztatták, hiszen britekként már az is a biztos halált jelentette számukra, hogy a németek által megszállt Franciaországban tartózkodnak.
“Lise-t gengszterfeladatokra képezték ki, ám azt várták el tőle, hogy Franciaországban úrinőként viselkedjen majd.”
A biciklikosárban szállított rádió, a szoknya alá rejtett rejtjeles üzenetek, a könyvespolc mögé dugott, a lázadók támogatását szolgáló többmillió frank pedig egy szimpla ellenőrzés során is egyértelművé tette volna, hogy brit kémek, akiknek – az összes szabotőrhöz hasonlóan – Adolf Hitler 1941-es utasítása szerint nincs kegyelem. Csak “Nacht und Nebel”, azaz “éjszaka és köd” (utalás Hitler kedvenc Wagner-operája, a Rajna kincse egyik áriájára), vagyis kínzás és kivégzés írásos nyom, bármiféle bizonyíték nélkül.
Összesen 39 nő vállalta ezt a veszélyt: ennyien indultak harcba a SOE Francia szekciójából a megszállt területre. Közülük 14-en akció közben estek el, többeket kivégzésük előtt hetekig-hónapokig kínoztak a nácik. Négyen közülük viszonylag ismertek lettek: Odette Sansom háromgyerekes édesanya, Noor Inayat Khan „indiai hercegnő”, Violette Szabo, a magyar származású Etienne Szabo bátor özvegye, és a műlábú Virginia Hall.
Többségüket azonban elfelejtette a történelem, de a saját országuk sem bánt velük túl jól: mivel a SOE férfi tagjaival ellentétben nem katonák, hanem civilek voltak, a háború után nem katonai, csak polgári kitüntetéseket (pl. György-keresztet) és alacsonyabb nyugdíjat kaptak – dacára annak, hogy ugyanolyan feladatokat és ugyanott láttak el, mint a férfiak. Sarah Rose könyve méltó tisztelgés előttük: alaposan és érdekesen mutatja be, milyen fontos szerepük volt ezeknek a bátor ügynöknőknek a II. világháborúban.
Erdélyi Katalin
Adj 1 százalékot az Átlátszónak! Adószám: 18516641-1-42 Átlátszónet Alapítvány
Az Átlátszó nonprofit szervezet: cikkeink ingyen is olvashatóak, nincsenek állami hirdetések, és nem politikusok fizetik a számláinkat. Ez teszi lehetővé, hogy szabadon írhassunk a valóságról. Ha fontosnak tartod a független, tényfeltáró újságírás fennmaradását, támogasd a szerkesztőség munkáját egyszeri vagy rendszeres adománnyal, vagy az szja 1 százalékod felajánlásával!
Számlatulajdonos: Átlátszónet Alapítvány
1084 Budapest, Déri Miksa utca 10.
Bankszámlaszám: 12011265-01425189-00100001
Bank neve: Raiffeisen Bank
Számlatulajdonos: Átlátszónet Alapítvány
1084 Budapest, Déri Miksa utca 10.
IBAN (EUR): HU36120112650142518900400002
IBAN (USD): HU36120112650142518900500009
SWIFT: UBRTHUHB
Bank neve és címe: Raiffeisen Bank
(H-1133 Budapest, Váci út 116-118.)
Támogasd a munkánkat az Átlátszónet Alapítványnak küldött PayPal adománnyal! Köszönjük.
Havi 5400 Ft Havi 3600 Ft Havi 1800 Ft Egyszeri PayPal támogatásAblonczy Balázs történész kötete 1944-ről mesél a kisemberek sorsán keresztül. Az ügyeskedésekről, menekülésről, kitelepítésről, éhezésről, bombázásokról.
Az I. világháború kirobbanásakor is azt mondták a hatalmasok, mint manapság, így nagyon időszerű a kérdés, hogy ki a felelős egy háborúért.
Lea Ypi könyve egyszerre családtörténet és történelemi regény, ami társadalmi és politikai témákat feszeget.
Radnóti Sándor A táj keletkezéstörténetei című kötete művészet-, kultúr- és filozófiatörténeti munka a tájról és az azt alakító emberről.
Támogasd a munkánkat banki átutalással. Az adományokat az Átlátszónet Alapítvány számlájára utalhatod. Az utalás közleményébe írd: „Adomány”, köszönjük!